Prater du ikke nå, får vi ikke avsluttet tjeneste-evalueringen.
Det er lett å godkjenne. Jeg er allerede tilbake på jobb.
Men om jeg ikke godkjenner det, tas du ut av tjeneste.
Det jeg fortalte deg sist om min mor endte opp i retten og på internett.
Skulle vi tatt oss en spasertur? Det er fint ute i dag.
- Bedre? - Ja, jeg måtte komme meg ut.
For litt siden var du innestengt i en enda trangere tunell.
Det endte bra. Gisselet lever, Waits døde.
Men trenger du ikke en pause før du går tilbake på jobb igjen?
Jeg står midt oppe i letingen etter en mann som drepte en 12-årig gutt.
Jeg er redd dette stresset kan føre med seg store skader før det er over.
Det går bra med meg.
Hvorfor gikk du inn i tunellen før forsterkningene kom?
- Waits var der inne med gisselet. - Var ikke det ubetenksomt av deg?
Han ville at jeg skulle komme inn dit. Det var sluttspillet hans.
Han ville at jeg skulle være en del av det.
- Han sa at dere hadde mye til felles? - Ja, det sa han stadig vekk.
Han sa vi var to hunder fra samme kennel. Men vi var ikke like for det.
- Han matet en annen hund. - En annen hund...?
Det var det vi ble fortalt på McLaren.
Alle har to kjempende hunder inni seg. En gjør det rette, og en ikke.
Den du velger å mate til slutt, vinner kampen.
Jeg matet riktig hund. Han gjorde det ikke.
- Hvordan føltes det å drepe ham? - Jeg gjorde det jeg måtte og behøvde.
Og da du fant ut at pistolen han siktet på deg med, ikke var ladet?
Waits begikk selvmord via politi.
Han visste det var over, og ville at jeg skulle drepe ham.
Han ville at jeg skulle se hva han hadde gjort.
Han ville at jeg skulle bære hele byrden. Og fikk det som han ville.
Måtte Arthur finne trøst i himmelens favn.
Måtte den urett han ble utsatt for her på jorden leges i Herrens hus.
Og la de som elsket ham vite at han er velsignet nå,-
- med den glede og nåde han ble fornektet i dette liv.
Amen.
Du besluttet å ikke anmelde ham? Si ifra om du skifter mening.
La meg være i fred! Jeg skulle ønske jeg aldri hadde ringt dere.
Takk for at du kom. Hvorfor var du ikke med?
- Jeg ville ikke forstyrre familien. - Familien?
Jeg ville ikke omtalt oss som det, ville du?
Mannen du skjøt, denne seriemorderen, var det han som drepte Arthur?
Han løy om det. Vi leter etter en annen.
Jeg har noe jeg vil vise deg.
Dette er forlatte og foreldreløse barn som Nicholas Trent hjalp.
Han som tok livet av seg? Den pedofile?
Han donerte litt penger hver måned.
Kanskje han forsøkte å gjøre bot for uretten han begikk for lenge siden.
Jeg skal ta hånd om det.
Takk skal du ha.
- Hva gjør du her? - Viser min medfølelse.
Kom deg unna ham! Herre...
Om du vil vise medfølelse, så kan du finne den jævelen som drepte ham!
Det er bare et spørsmål om tid.
Jeg skal la deg være i fred.
Han hadde aldri en sjanse.
Ikke med denne familien.
Ikke etter det jeg gjorde mot ham.
Jeg bønnfaller deg...
Kan du gi ham litt rettferdighet?
Litt rettferdighet for gutten min?
Jeg støtte på en gammel kompis i går. En etterforsker hos statsadvokaten.
Han har meddelt stevninger for en hemmelig påtalejury.
- Vet kompisen din hva det gjelder? - Waits. Alt som skjedde med Waits.
Jeg tenkte du burde vite om dette.
Harry Bosch.
- Hei! - Husket du avtalen i dag morges?
- Ja. Garcia ga meg klarsignalet. - Bra. Hvordan går det med Stokes?
- Vi leter stadig. - Han er nok i Mexico.
Han er ettersøkt. Dette stedet er alt han kjenner, han er her ennå.
- Det er jeg sikker på. - Få ham inn, og avslutt denne saken.
- Hva kan jeg hjelpe deg med, Irv? - Hva slags påfunn er en påtalejury?
Tror du ikke jeg har kilder i rettssystemet?
- Se på det som en forsikringspolise. - For hva da?
Jeg kan utnytte en påtalejury så lenge jeg måtte ønske.
Hold videoen skjult og hold din del av avtalen, så jeg vinner valget.
Da forsvinner påtalejuryen og du tar over som politisjef.
- Og om du ikke vinner? - Da er jeg fremdeles statsadvokat,-
- og har ennå en påtalejury.
- Heller en trussel enn en forsikring. - Bare hold din del av avtalen, du.
Bør jeg minne deg på at jeg allerede har overtaket i dette spillet?
Da har du vel ingenting å bekymre deg for heller?
Jeg forstår ikke hva han har å rutte med. Du har jo videoen.
En påtalejury får kun høre det aktor ønsker at den skal få høre.
Han kan ennå gjøre stor skade.
- Beklager, jeg burde ringt først. - Det går helt fint.
Dette er den tristeste familiehistorien jeg har hørt.
- Én av dem, i alle fall. - De begraver en sønn og en bror,-
- men de klarer ikke snakke sammen. - Visse sår leges aldri.
Det får meg til å angre på at hun måtte finne det benet.
Visse ting burde kanskje helst forbli begravet.
De kommer alltid for dagen til slutt.
To problembarn. Det ene dreper det andre.
Tenk om du aldri skulle finne ham. Holder det å vite hva som skjedde?
Ikke for min del. Ikke på langt nær.
- Ja? - Jeg går gjennom mappene på Stokes.
To ganger har samme fyr gått god for ham, og skaffet ham arbeid og bolig.
Joe Olivas. Han driver et eiendoms- meglerfirma i East Hollywood.
Det kan være verdt et forsøk.
Hvorfor ikke? Vi har ikke noe annet å gå på.
- Jeg må ta denne, det er Eleanor. - Vi sees nede på stasjonen.
- Hei. - Maddie er forsvunnet.
- Hva mener du med "forsvunnet"? - Da jeg kom hjem, var hun borte.
- Og hun er ikke hos noen venner? - Mobilen er på, men hun svarer ikke.
- Jeg har fått sporet den. - Smart.
Hun var nettopp på busstasjonen i Victorville.
Jeg tror hun er på vei til LA for å treffe deg.
- Du sa jo hun skulle komme på besøk! - Men ikke at hun skulle ta bussen.
- Samme det, for dette var din idé... - Ta det rolig. Jeg sjekker bussruten.
Neste buss fra Las Vegas er fremme halv åtte. Jeg skal møte henne der.
- Ja? - Noe er kommet i veien.
Maddie har rømt hjemmefra, og dratt til LA.
- Jeg må være der når hun dukker opp. - Selvsagt. Jeg ser nærmere på Olivas.
- Maddie. - Harry? Hvordan visste du om dette?
Du har to politifolk til foreldre. Hva trodde du ville skje? Kom!
- Hvor skal vi? - Til flyplassen og møte din mor.
Vet du hvor mange rømlingsunger som forsvinner hvert eneste år?
Jeg hadde ikke rømt, jeg ville besøke deg!
Dessuten har jeg med meg tåregass. Jeg har to politifolk til foreldre.
Gi deg! Hvordan skulle du finne veien?
- Med Uber. - Uber?!
Du har vært mye overlatt til deg selv, men dette er du altfor ung for.
- Jeg fyller femten år om en uke! - Fortsatt for ung for slike påfunn!
Men ikke for gammel for ris. Du skremte livet av din mor. Og meg.
Jeg er lei for det. Jeg ønsket bare å treffe deg.
Hva er det?
- Er du sulten? - Skrubbsulten.
Om det gjelder billetter til politi- golfturneringen, tar jeg det vanlige.
Det handler ikke om golfen, men om en av dine ansatte, en viss John Stokes.
- Nei... Jeg kan ikke huske en John... - Johnny Stokes.
Du gikk god for ham hos løslatelses- nemnden, og tilbød ham alltid arbeid.
Her på stedet har vi troen på en ny sjanse. Vi hjelper mange unge menn.
- Har du en ransakelsesordre? - Hold opp. Jeg vet hva du driver med.
Stokes setter folk på gaten, så dere kan heve standarden på nabolaget.
Si meg hvor han er nå, så er dette over.
Ellers ringer jeg rundt, og sørger for at dere får byetaten på nakken.
Greit nok. Hør her...
Jeg hadde en tom bygning der noen okkupanter flyttet inn.
- Stokes fikk jobben med å fjerne dem. - Adressen, takk.
- Hun er ikke fornøyd. - Jeg vet det.
Jeg overtalte henne til å bytte fly til i kveld, så vi har dagen på oss.
- Kult. Hun kommer til å være så sur. - Og det har hun ingen grunn til?
OK... To pannekaker, og en ekstra tallerken.
Takker.
- Hva har du tenkt å si til din mor? - At jeg ville treffe deg.
- Jeg mener det. - Hun går meg på nervene.
Du kan ikke bare hoppe på første buss hver gang dere krangler.
Hun gjør meg sprø. I Hong Kong lot hun meg stort sett være i fred,-
- men nå er de begge over meg som hauker. Jeg får ikke gjøre noen ting!
De ble redde etter ulykken, og vil bare sørge for at du er trygg.
- Vær snill og ikke vær som dem. - Hør her...
Man får bare én mor her i livet. Og hun vil bare at du skal være trygg,-
- og på vei i riktig retning. Det er alt.
Ikke ødelegg forholdet deres. Med tiden, når hun ikke lenger er her,-
- da vil verden bli et kaldt og brutalt sted.
Greit.
Det er alt jeg har tenkt å si. På tide å spise pannekaker.
- Hva med jordskjelv? - Utsikten er verdt det.
- Og jordras? - Det er sikkert, tro det eller ei.
Jeg har bodd her i tolv år, og huset har ennå ikke falt sammen.
Kjempefestlig, du.
Her-re-gud, Harry!
- Tar du imot bestikkelser eller noe? - Seriøst? Er ikke du datteren min?
Om natten må det være som å titte ut av et romskip.
Ja. Det betyr ikke at jeg tar imot bestikkelser. Det var filmpengene.
Jeg så den filmen i Hong Kong. Glad de ikke brukte ditt egentlige navn!
Jeg også. Jeg rakk ikke stelle meg i dag morges, så jeg vil ta en dusj nå.
- Siden kan vi legge planer for dagen. - Hva er det vi hører på?
Legendariske Art Pepper. Låten heter "Patricia".
Han skrev den til sin datter, som han traff for sjelden da hun vokste opp.
- Likte du låten? - Ja, den var fin.
Jeg vet ikke særlig mye om jazz, men jeg likte den.
- Jeg kan fikse noen CD-er til deg. - Nei, jeg laster ned all musikk.
Du kan jo få en spiller også. Eller enda bedre: Vinyl og en platespiller.
- Beste måten å spille musikk på. - Kult, takk.
- Hva vil du gjøre i dag? - Jeg kjenner ikke byen særlig godt.
Da får vi begynne med begynnelsen.
- Hva er de rosa strekene til? - Vi deler inn gropen i et rutenett.
- Så hentes tjæren opp i bøtter. - Det er mye tjære?
Bena havner i bøtten. Vi fjerner asfalten,-
- og siden gjør vi unna finarbeidet med disse her.
- Ser ut som noe tannlegen min bruker. - Ja, nettopp!
Benet kommer fra denne utgravningen. Det er et menneskeben.
Vår jobb er å finne så mye som mulig av liket, dokumentere det,-
- og prøve å finne ut hva som har skjedd.
Du jobber med det samme som pappa, bare veldig foreldede saker?
De aller eldste!
- Hva skjedde med henne? - Vi har funnet hodeskallen.
Undersøkelsene viser at hun ble slått i hjel.
Utrolig.
- Vil du prøve selv? - Ja, gjerne.
Vær forsiktig. Børst bort jorden uten å skade benet. Akkurat, ja!
- Hun har en fremtid i bransjen! - En fremtid med å grave i fortiden.
Det er også en måte å se det på.
- Noen fremskritt i etterforskningen? - Vi leter etter en kompis av Arthur.
Jeg vil bare forsikre meg om at dette var et drap og ikke en ulykke?
Nei, dødsårsaken var et overlagt slag mot guttens bakhode.
Ha meg unnskyldt. Jerry?
Vi har observert Stokes. Han befant seg ved en av Olivas bygninger.
- Jeg har et team på vei inn nå. - Send meg adressen og vent på meg.
- Klarer dere dere? Jeg har en krise. - Får jeg bli med deg?
- Nei, da havner vi begge i trøbbel. - Harry...
- Jeg er lei for det, elskling. - Jeg skal holde henne i ånde!
- Lyst på en tur ned i gropen? - Mener du det? Særdeles gjerne!
Jeg kommer tilbake så fort som mulig.
- Hvor er de? - Vi var redd han ville stikke.
- De gikk inn med Edgewood i ledelsen. - Herregud...
Det var ikke noe jeg valgte.
Vi får gi beskjed om at vi er på vei.
Dette er 6W21. Alle enheter: 6W21 og 22 på vei inn i bygget i sivile klær.
Avvises. Dette er nå en taktisk situasjon, Bosch.
Den mistenkte er ennå på frifot. Vi melder fra ved videre utvikling.
Flytt deg.
Alle enheter: 6W21 og 22 er i bygget.
De svarer ikke. Sist jeg hørte noe, hadde de klar bane til tredje etasje.
Ta trappene.
Der! Der borte! Dette er politiet!
Frem med hendene! Stokes!
Faen.
Politiet er bak dere.
- Flytt på dere. - Ta geværet.
Herregud, nå har dere stelt det fint til...
- Hva har jeg gjort? - Kjeften. Du er arrestert for mord.
- Dette er trakassering! - Hold kjeft, sa jeg!
- Bosch. Alt var under kontroll. - Hvorfor skjøt du?
Han var på vei mot branntrappen, så jeg satte ham ut av spill.
Pent arbeid. Kan vi ta ham med oss?
- Vær så god, han er deres. - Kom igjen, Stokes.
- Beholder dere ham denne gangen? - Vi skal prøve.
Jeg skal anmelde dere for politibrutalitet, knølhoder!
Du bodde hos familien Blaylock. Arthur Delacroix stakk innom.
En kompis fra gamle dager.
Det bildet du ikke kjente igjen, ble tatt i hagen din. Av fosterfaren din.
- Jeg husket det ikke, OK? - Du løy om alt sammen.
Dessuten brukte du skateboardet til Arthur. Etter at han var død.
Jeg vet ikke, jeg... Kanskje han satte det igjen i huset...
Eller kanskje du ville ha det, og tok livet av ham for det?
Jeg drepte ham ikke, men jeg vet hva som skjedde.
- Fordi du var til stede? - Ja, men ikke fordi jeg drepte ham!
Det var en ulykke. Han falt ned fra et tre.
Et tre...?
Ja. Det var et tre der som vi pleide å klatre i.
Et gammelt eiketre med en tauhuske.
Vi var der oppe, og så mistet han plutselig balansen.
Han slo hodet da han falt mot noe, og han døde av det.
Hvorfor begravde du ham?
Fordi jeg visste at jeg ville få skylden for det.
Jeg var fosterbarn, og jeg hadde vært i knipe tidligere.
Så jeg bare...
Du vet... Jeg dekket ham til så godt jeg kunne.
- Og beholdt brettet hans. - Skulle jeg lagt det igjen?
Arthur Delacroix falt ikke ned fra et tre. Du slo ham i hjel, Stokes.
Du tok livet av ham på grunn av et jævla skateboard!
- Jeg vil ha en advokat. - Det tror jeg nok, ja.
Beklager at det tok så lang tid, jeg hadde mye å ordne opp i.
"Snart tilbake", sa du. Det tok flere timer!
- Jeg har ikke engang én dag med deg! - Det er sånn jobben min fungerer.
Mamma sier at du alltid lar jobben gå foran alt annet.
Hva vil du gjøre? Vi har fortsatt et par timer på oss. Hva sier du?
- Er du utenfor tjeneste nå? Lover du? - Jeg lover.
- Den er virkelig stilig. - Får se hvem som beholder sin lengst.
- Men Harry... - Ja.
Mens du dusjet i dag, så jeg gjennom papirene dine.
De som handlet om deg som liten, da du var på det stedet.
- Jeg antok nesten det, ja. - Jeg så bildet, og ble nysgjerrig.
Det stod at du ble tatt fra din mor og plassert der,-
- og at du gjorde en masse dumme ting, og havnet i slåsskamper.
Det stemmer. Jeg er ikke stolt over en del av de tingene jeg gjorde der.
Det stod at du stadig prøvde å rømme, men ga deg da moren din ble drept.
- Da fantes det ingen steder å rømme. - Det gjør meg virkelig trist, pappa.
Jeg er lei for det. Jeg mente ikke å gjøre deg urolig.
Vi snakker mer om det siden. Men lov å ikke skremme oss sånn igjen.
- Vi skal fly tilbake på direkten. - Greit nok.
- Jeg hadde det gøy med deg, pappa. - Jeg også, datter. Ha en fin tur.
Vi sees der inne.
- Takk, Harry. - For hva da? Hun er datteren vår.
- Bosch. - Det er Ida, på kontoret til Irving.
- Hei, Ida. - Han vil se deg her om 30 minutter.
- Byr det på problemer for deg? - Nei. Men hva gjelder det?
Takk. Vi sees der.
- God morgen. - God morgen, Ida.
- Han kommer, møtet er straks slutt. - Takk.
Du kan gå inn nå.
Sjef?
Kriminaletterforsker Bosch.
Statsadvokaten kommer til å hente inn en påtalejury i Waits-saken.
- Og du kan forvente deg en stevning. - Men du presset ham. Du har videoen.
Ja, men dette handler om politikk, Bosch. Høyt hevet over ditt nivå.
Påtalejuryen er O'Sheas middel for å sikre seg vår... forståelse.
I alle fall: Jeg ønsket bare at du skulle være forberedt.
Jeg hører også at du pågrep Stokes for mordet på Arthur Delacroix?
- Jeg var på vei til statsadvokaten. - Bra.
- Da får vi heller ikke noe problem. - Problem?
Ingen vil stole på den mordtiltaltes påstander om hendelsen med Brasher.
- Så Brasher får ikke sparken. - Hun er tilbake i tjeneste.
Hun forflyttes til en annen avdeling. I bytte mot å beholde jobben,-
- har hun også gått med på å ikke anmelde deg for noen forhold.
Anmelde meg? For hva da?
Det skader avdelingens rykte om han som skjøt Waits og reddet gisselet-
- blir utsatt for påstander om seksuell trakassering.
Da så. Alt er bra som slutter godt.
- Og alt sammen til avdelingens beste. - Du kan gå nå, Bosch.
Og mens du er i farten,-
- kan du jo fundere litt på hvordan det kunne ha gått, og vil kunne gå,-
- om du skulle velge å sette deg selv foran avdelingen.
Jeg sa: "Du kan gå nå."
Harry? Herregud... Kan vi snakke sammen?
Vi har ingenting å snakke om. Du vant. Du får beholde jobben.
- Så det er alt? - Jeg er sent ute. Hva vil du?
Siden Irving ryddet opp i alt sammen i dag,-
- tenkte jeg at vi to kunne gjøre det samme. Rydde opp i ting.
- På hvilken måte? - Våre veier vil krysses igjen.
- Kommer det til å gå greit? - Greit at vi glemmer alt i garasjen?
Greit at du utnyttet meg for å redde din egen jobb?
Det var ikke min idé, det var hans. Jeg ville aldri ha anmeldt deg.
- Selvsagt. - Hva skal jeg si? At jeg tok feil?
At jeg fikk panikk fordi jeg ikke ønsket å få sparken?
Vil du at jeg skal slutte? Det gjør jeg ikke!
Jeg er en dyktig politikvinne. Det var Stokes som var skurken.
Det handler om oss og dem. Og det vet du.
Irving vet det også, og derfor tok han riktig beslutning i dag.
Hvorfor kan vi ikke legge dette bak oss?
Fordi jeg befinner meg på feil side av dette "oss og dem"- forholdet.
- Du er ikke nødt til å gjøre det. - Jo, jeg trenger det. Ha det, Julia.
- Hva skjedde? - Det vil du ikke vite. Kom nå.
- Dere har ham i varetekt, eller hva? - Ja, i 48 timer.
- Og lenger blir han ikke sittende. - Hvorfor ikke?
Dette mordet ble begått i 1994. Da den mistenkte var 14 år gammel.
- Da kunne ikke 14-åringer siktes. - Men loven er blitt endret.
Ja, det skjedde i år 2000, men det hjelper ikke oss.
- Vi må følge de lovene som gjaldt da. - Så hva kan vi foreta oss?
Ingenting. Man kan ikke straffes for ungdomsforbrytelser etter fylte 25.
Mannen er 34 år. Vi vil ikke bruke tid og ressurser på en rettssak,-
- bare for å se ham gå fri til slutt. - Så jævelen får gå fri?
Jeg er lei for det, slik er loven. Jeg kan ikke gjøre noe med det.
Du får se på det slik, Harry: Du løste saken.
Og han måtte sitte inne i nesten 24 timer for det drapet.
Hvor har du tenkt deg? Ikke gjør situasjonen enda verre, Harry!
- Skal du kjøre kjæresten din hjem? - Flytt deg.
Ikke drit deg ut nå. Han slo deg. To ganger.
- Jeg må installere svingdører her! - Kom deg unna.
Du kludrer det til hver eneste gang. Slipper dem før de er tatt!
Jeg er lei av våset ditt. Få trynet ditt vekk fra mitt åsyn.
Gjør noe med det selv, da vel!
Trenger du forsterkninger nå? Det er første gang! Ikke gå...
Herre Jesus, Harry!
Nå har jeg deg, Bosch. Hører du hva jeg sier? Jeg har deg så det holder!
Jeg har vitner! Du er ferdig!
- Hvordan kunne du la ham gjøre det? - Han tok tak i meg først.
Si det til arbeidsmiljøloven.
Vi får bare håpe at Mankiewicz faktisk så ham gjøre det.
Du vet at jeg ikke har noe valg, ikke sant?
Jepp.
Ikke bekymre deg. Jeg lar ingen overta skrivebordet ditt.
- Takk, kompis. - Kan jeg få bilen din, Harry?
Bare til du kommer tilbake!
- Hva skal du gjøre nå, Harry? - Treffe datteren min.
Og plassere dette stedet i bakspeilet.
Savner du meg allerede?
Der inne.
Han er klarert.
Det var Delacroix selv som ringte.
Han ventet på oss da vi ankom.
En reporter ringte ham og fortalte at Stokes ville gå fri, og hvor han var.
Delacroix ventet på ham her i morges, og skjøt ham da han kom ned trappen.
- Harry, ikke... - Det går bra.
Tror du at dette gir deg syndsforlatelse? For noe?
Jeg gjorde bare det som du ikke kunne gjøre.
Bosch! Bosch!
Forsvinn herfra, Harry.
Du er suspendert! Du skal ikke bli innblandet i dette!
- Jeg er på vei. - Bra. Følg ham bort.
- Det var ingenting vi kunne gjøre. - Nettopp. Vi gjorde heller ingenting.
Snart kommer regnet, og vasker hele smørjen bort.
Ned i verdens rennestein, og siden ut i havet.
Ta det pent, kompis.
Tekst: Hilde Jørgensen www.btistudios.com